Dagenham ved Themsen utvikler seg til bilindustriens høyborg.
Her og i andre fabrikker lager Ford 3000 biler om dagen.
Den største bilfabrikken i Europa. Og den fjerde største i verden.
Ford kan fremstille 3100 biler om dagen. Og 1,5 million Ford Cortina.
Det elegante panseret skjuler en velsmurt og lydløs V4-motor, -
- luksustrekk, elegante detaljer. Sus av sted med stil.
Ford har ca 18 kvadratkilometer fabrikker i fem europeiske byer, -
- med et gulvareal på nesten fire millioner kvadratmeter.
I 1968 VAR 55000 MENN ANSATT HOS FORD I DAGENHAM...
...OG 187 KVINNER
Lampen min virker ikke.
Pokker, Eileen. Du har mer støtte enn Arsenal.
Ja, du har bare bistikk. - Du er jaggu frekk.
Desmond Dekkers hit "Israelites" på årets hittil varmeste dag.
På med bikinien, piker, og ta det kaldt.
Der var vi i gang.
Connie? Har du tid til å vise meg... - Ja, om fem minutter.
God morgen.
Alt i orden? - Jeg forsov meg.
Hvordan går det med George? - Jeg var oppe halve natta.
Du rekker det nok.
28. MAI 1968 VERKET VED THEMSEN SYERNES HALL
Mann!
Mine damer, får jeg avbryte et kort øyeblikk?
Oppfør dere nå. Dekk dere til.
Tenk om mennene deres så dere. Hva ville de sagt?
Hør etter, piker. Det er viktig. - Takk, Connie.
Ti stille! Ti nå stille.
Vil dere høre det eller ikke?
Hør her. Selveste Winston Churchill sa:
"Det er ikke slutten. Ikke engang begynnelsen på slutten..."
Litt fortgang!
Vær så vennlige. Jeg gjør mitt beste.
Den svarfristen vi ga ledelsen -
da vi klaget over at dere ble satt ned til ufaglærte, -
har nå gått ut. Hold munn!
Og det betyr at dere må holde avstemning.
Vil dere gjøre alvor av trusselen i brevet vi skrev?
Øyeblikkelig slutt på all overtid.
Og arbeidsnedleggelse den 29. mai.
Fikk alle med seg det?
De som stemmer for faglig aksjon rekker opp hendene.
Og mot?
Fullt hus!
Jeg treffer ledelsen i morgen tidlig og meddeler dem deres beslutning.
Er han ikke skjønn?
Vi gjorde det! - En gang må jo være den første.
Annenhver kødd her streiker. - Si det med andre ord til David Frost.
David Frost! - Jeg vet hva du syns om ham.
Nifst, hva? - Jeg er stolt av oss.
Jeg slåss mot Rommel under krigen.
Jeg var aldri så redd da som når jeg skal inn til dem.
Gratulerer med dagen, Sandra.
Var det ikke søtt av dem?
Blir du med, George? - Kom nå, Connie.
Gledesdreper!
Gratulerer, skatt. - Takk, Albert.
Ha en fin kveld.
Nei, ærlig talt, Dave! - Det er bare sikringen.
Ta det rolig. - Hva pokker er det ellers?
Å nei, nå setter han i gang. - Stem i, alle sammen.
Jævla Liberace!
Den gamle sa av sted, stikk nå av
og ikke noe sommel underveis
Herregud!
Hvor er Brenda? - Hvor tror du?
Fleiper du!
Trekket ditt henger og slenger om en uke.
Vedder på at jeg vet hvem som har sydd det.
Kom så, hepp, hepp. Ellers rekker vi ikke buffeten.
Noen som skal ha en til? - Ja takk.
George? - Nei, da får jeg ikke sove.
Connie? - Ja takk.
Bare en liten en. - Gin og tonic, en liten øl. Dave?
Hvem vil danse med meg nå?
Vil du ikke sitte litt, Sandra? - Nei, jeg vil ha en Snowball.
Kom igjen, George. Du har ikke vært utpå... Kom nå.
Kan jeg få denne dansen, George?
Liker å holde meg i øvelse. Jitterbug og twist, alt det der.
Forsiktig nå. Du må være i toppform i morgen.
God natt. - Sandra. Sandra!
Gratulerer med dagen. - God natt.
Hei, jeg bor da ikke her.
Hva nå?
Hva var det godt for? - Ikke noe. Jeg liker deg.
Hvor skal du hen? - Ikke her ute.
Jaså, det er du for fin til? - Ja, faktisk.
Graham? Graham? Da er det frokost.
Vær så god.
Jeg har det ikke så bra. - Har du ikke?
Du er ikke varm. - Jeg har vondt i magen.
Hva er det med hånden din? - Ikke noe.
Få se, da. - Nei.
Jeg har ikke gjort noe. Helt sant.
Var det mr. Clarke igjen?
Det ordner seg, hører du?
Spis frokosten din, og kle deg. Jeg tar meg av det.
Heng i, Sharon.
Eddie, opp og stå, kjekken. - Gå din vei. Jeg dør snart.
Det gjør vi alle. Og alle må på arbeid.
Eddie?
Ditt frekke beist! Kom her!
Gud, nei...! Pokker.
Pokker, pokker, pokker. Faen!
Ja?
Mr. Clarke? Får jeg snakke med deg?
Selvsagt. Hva gjelder det?
Du har slått sønnen min.
På hånden. Med spanskrøret. Og det æ'kke første gang.
Å ja, O'Grady. Nå husker jeg det.
Han hadde glemt vinkelmåleren. Og det er ikke første gang.
Om det så skjer 100 ganger, vil jeg ikke at du slår ham.
Du bor i blokkene, ikke sant? - Hva har det med saken å gjøre?
De guttene som kommer derfra -
sliter ofte med å tilpasse seg omgangsformene skolen krever.
Det er ikke deres feil.
Foreldre er jo ukjente med streng akademisk disiplin.
Så guttene får ingen veiledning fra foreldrene.
Men med tiden tilpasser de seg.
Det gjør sikkert sønnen din også, bare han får sjansen.
Men det er fint at du bryr deg, mrs. O'Grady.
Går det bra? - Faen ta deg.
Er dette Sandras? - Ja, jeg vet det.
Connie? Con! Nå har Sandra gjort det igjen.
Du må si noe. Snakk med henne.
Ikke vink. Vi sitter og klager på deg.
Du kan ikke skjerme henne. - Jeg snakker med henne.
Der kommer regnet.
Se der. Hva skal vi med det taket der?
Hvor mange ganger har vi bedt dem reparere det?
Vet du hva, Connie? - Albert.
Unnskyld. Jeg var ikke klar over... Du store...
Jeg var ikke klar over... Unnskyld.
Hva ville du si? - Det er møte i morgen.
På Fords hovedkvarter i Warley.
Tuller du? - Nei.
Syerskene truer med streik? De er helt målløse.
Vi må legge en god strategi.
For de har Hopkins og Jones og Grant, den lusne knarken.
Hvem har vi på vår side? Vi har...
...Monty Taylor fra hovedkontoret.
Og så meg. To. Og deg, Con. Tre.
Så vi mangler en. - Hvordan det?
Noe jeg krigen lærte meg, Eileen.
Kom alltid med flere folk enn fienden har.
Og kom alltid når de minst venter det. Hvem vil være fjerdemann?
Noen som vil? Ikke?
Vil du? - I helvete heller!
Kom igjen. Det er en fridag.
Ja, nå vil dere alle sammen. Den går ikke.
Hva?
Du vil vært alle tiders, Rita.
Javel, da.
Går det bra, Gordon? - Hvor skal du hen med de?
Det er den nye Escort'en. De laget noe folk vil ha.
De kan dra til helvete. Vi har stemt allerede. Vi tar ikke noe overtid.
Guttene sa de ville ha streiket, hvis de måtte arbeide i denne svinestie.
Dere vet at det regner inn her? - Ja.
Vi ses i morgen, Connie. - Han liker deg visst.
Og nå blir politiet presset tilbake.
Vi hører skrik. Fullt hysteri. Bannerne brukes som køller.
Nei, ikke så mye. Se hva du har gjort.
Sharon? Slå av fjernsynet. Nå, takk.
Vekk faren din.
Våkn opp, far.
Få ut fingeren, dere to, og hjelp mor.
Flimrefjes, hva var detjeg sa?
Martine Clarke har fått farge-TV. Jeg har sett det.
Jaså, så det har hun?
Da får vi se fjernsyn der. Da blir moren glad.
Vi får også fargefjernsyn snart, når vi kan leie det.
Ikke lov dem det. Vi har ikke betalt kjøleskapet.
Og vi har avdrag på salongen ennå.
Og nå er det bråk på verket. - Hva for bråk?
Å, det. Dere hadde avstemning.
Bråk, det er når dere streiker. Gudfader.
Nei, ikke se sånn ut. Det var bare fleip.
Jeg er stolt av deg. Alle er stolte av at dere står på.
Vi veddet om det. De trodde ikke dere ville stemme engang.
Så, ja... Godt jobba.
Det er ikke bare en avstemning nå.
Det er møte i morgen. Med alle sjefene.
Og jeg skal dit.
Hva? - Det går bra.
Jeg setter frem mat. Blir jeg sen, kan dere bare varme den.
Vi skal visst på Berni Inn, på veien ned dit.
Jålete. - Ja.
Det går da greit, hva? - Ja, selvfølgelig.
Vi trenger ikke gjøre noe. Mannfolka tar seg av snakkingen.
Nei, det er ikke altfor sossete der inne?
Er antrekket passe? - Ja da.
Jeg er glad for at du ble med.
Damene først. - Takk.
Vær så god. - Mange takk.
Tenker du aldri på vekten? - Fleiper du?
Den biffen... Og bearnaise.
Monty insisterer på å spise her, så lenge fagforeningen betaler.
Rita? - Ja.
Et godt råd. Når vi er på møtet, så ikke la dem lokke deg utpå.
Hvis de spør deg om noe, så ligg lavt og la meg svare.
Og det aller viktigste: Hvis jeg nikker, nikker du også.
Javel.
Var det godt? - Ja takk. Jeg er stappmett.
Mr. Dawson. Vi ventet deg ikke... - Det er i orden. Ikke noe problem.
Vi er fire i dag. Du trenger nok en stol til.
Javel.
I en tidligere avstemning sa pikene ja til ny klassifisering.
Men ikke til det de endte opp med.
Og derfor sitter vi her.
Jeg skjønner godt hva pikene mener. Jeg bare syns...
La være å snakke for pikene. Hvem vet hva som foregår i hodet på dem?
Saken blir behandlet i klagenemnda, og der blir syerskene hørt.
Men de kan ikke snike i køen. - Hør nå her, Peter.
Du kjenner meg. Jeg er ikke ute etter å ta Ford.
Har jeg rett, eller har jeg rett? - Du har alltid vært rimelig.
Vi er alle verdensvante, så la oss gå rett på sak.
Vi møtes igjen om to uker... - Monty.
Hør på meg. Vi møtes igjen. Vi kommer hit igjen, -
og da kan dere garantere at dere behandler klagen fra pikene.
Monty, saken er den...
Så kan dere gå til sjefene deres og si -
at streiken er avblåst takket være deres håndtering av saken.
Og vi kan sitil pikene at saken deres har førsteprioritet om et par uker.
Det lyder rimelig. - Det spørs om pikene vil like det.
De klarer seg. Så lenge ikke ledelsen avfeier dem.
Det skjer på fagforeningens vilkår. Det er det viktigste.
Sludder. - Hva for noe?
Beklager, Albert, men det er det.
Vi har sittet her i tre timer. "Det er det viktigste for pikene."
Hva i allverden vet du om det?
Se på dette.
Der.
Sett dem sammen, dere. Kom igjen.
Det er Fords eiendom. - Å, kutt ut.
Vi må ta alle disse stykkene og klare å sy dem sammen.
For vi får jo ingen sjablong.
Vi må ta dem og sy dem ferdig på frihånd.
Samme med dørtrekket. Det er ikke arbeid for ufaglærte.
Men det kaller dere oss nå.
Du må avlegge prøve for å få jobb hos oss.
Miss... - Nei, mrs. O'Grady.
Jeg forstår klagen dere har... - Det tror jeg faktisk ikke.
Men det er ikke vanskelig.
Vi har krav på å være fagarbeidere, og få tilsvarende lønn.
Hvorfor ikke... - Jeg er ikke ferdig.
Og når det gjelder å snike i køen...
Vi sendte klagen for flere måneder siden.
Dere har bare ikke gjort noe med det. Og vi vet hvorfor.
Fordi kvinner aldri har streiket før. Dere trodde vi bare ville gi oss.
Beklager, men så lett blir det ikke. For vi gir oss ikke.
Vi gjør det vi sa vi ville.
Ikke mer overtid. Og øyeblikkelig arbeidsnedleggelse i et døgn.
Og hva som skjer etter det, det er opp til dere.
Unnskyld meg, jeg må dra nå. Takk for i dag.
God ettermiddag, mine herrer. Takk.
Tror du jeg liker å bli til latter?! - Jeg ante ikke hun ville gjøre det.
Se på ansiktet hans. - Slapp av. Du var alle tiders.
Jeg visste det. Det er her du må ha det.
Omløp, Rita. Derfor valgte jeg deg.
Da du dro det trekket opp av veska, det var fantastisk.
Det ventet jeg ikke. At du kom forberedt.
Nei, han hadde rett. Jeg hadde rappet det.
Eddie bruker det til å lappe telt.
Allikevel. Ikke bry dere om Monty. Jeg tar meg av ham.
Kan jeg få dem tilbake? Takk.
Hva vil du si til dem? - Du kan si det.
Dette er din skyld. - Fint. Hold denne.
Javel...
Alle ut.
Jeg trenger en kopp te. - Nei, noe mye sterkere.
Jeg vet at det er min første dag i embetet.
Og at det kanskje er noe jeg ikke har fått med meg.
Men da vi ble valgt inn var det store forventninger til -
at Labour ville utnytte sine tette bånd til fagbevegelsen -
til å utvikle industrien -
til fordel både for bedrifter og de ansatte.
Det sto visst i programmet. - Ja. Tro meg.
Så hva har dere gjort siden 1966?
Ministeriet har hatt to år til å oppnå noe!
Skal vi se hva vi har utrettet de siste 12 månedene.
26000 streiker i Storbritannia, -
som medførte 5 millioner tapte arbeidsdager.
Fagforeningene og bedriftene er knapt på talefot.
Produktiviteten er under ethvert lavmål.
Og betalingsbalansen er på feil side av katastrofal.
Det får ikke akkurat champagnekorkene til å sprette.
Det var alt. Dere finner veien ut selv.
Du glemte termosen, skatt.
Jeg elsker deg, Dave. Takk. - Og jeg deg. Tvi tvi.
Gå på dem, jenter. - Takk.
Det er ditt, Monica.
VI KREVER RESPEKT
Er det en mammagruppe, eller? - Hei, din frekkas.
Hvordan går det? - Bare vi får sjansen, så.
Vi ses. - Få høre dere nå, da.
Takk, Eddie.
Hva har du gjort med øynene? - Utrolig, ikke sant?
Twiggy ble oppdaget på gaten.
På vestkanten, ikke Dagenham. - Man kan aldri vite.
Vi får lukke porten. - Har jeg stavet det riktig?
Lukk porten!
Nå vet de vi mener alvor. Ikke fullt så hjelpeløse som de tror.
Kom igjen, piker. Ingen flere seter i dag, mr. Ford.
Kom hit, alle sammen. - Kan vi stå på en rekke her?
STØTT KVINNENE
Vi går tomme for seter.
Kjør disse ned til Cortinaene. Hent noen til Escortene etterpå.
Vil noen ha te? Da er det te, damer!
Sett det ned litt. - Ja, ellers får vi vondt i armene.
Ring opp Tooley.
Pass på, piker. Nå blir det bråk. - På barrikadene.
Hei, piker. - Hva har Brenda der?
Da er det mat. Bananer, epler, pærer.
Takk for kjøring, Arthur.
Han er skjønn. - Brenda, gi deg!
Da jeg skulle til å gå, sa han: "Alle arbeidere må forene seg."
Så tenkte jeg: "Det kan jeg fikse på flekken, kamerat."
Som sagt så gjort.
FORD, HOVEDKONTORET MICHIGAN, USA
Hei, Peter. Det er Bobby. Hva kan jeg hjelpe deg med?
Det er en ny konflikt. - Nå igjen? Hvem er det denne uken?
Kvinnene.
Kom igjen, Rita.
Å nei, nå renner teksten av.
Det går nok bra. - Hva skal vi gjøre nå?
Pubene er ikke åpen engang. - Monica!
Jeg vil ha potetchips. - Nå har vi da lagt inn full dag.
Jeg skal på hundeveddeløp.
Jeg lovte mor å lage mat. - Gjorde du?
Pokker heller. Nå har vi protestert.
Da ringer det ut.
Gå hjem.
Forresten, Rita. Flott gjort.
Det er for kjeften din at vi er her.
Jeg var akkurat hjemme hos deg.
Jeg trodde du var hjemme forlengst.
Jeg er heldig hvis jeg får gutta til å stå en hel time.
Jeg vil ta en liten prat. Lyst på en kopp te?
Unnskyld, men jeg må... - Jeg spanderer.
La gå. Det høljer jo ned, så en kjapp kopp skader ikke.
Der borte ved vinduet. - Jeg drypper på gulvet.
Ut med språket, Albert.
Konflikten gjelder ikke faglært mot ufaglært arbeid.
Ford ga dere mindre i lønn fordi de kan.
De har lov til å betale kvinner lavere lønn enn menn.
Over hele landet får kvinner mindre fordi de er kvinner.
Dere kommer alltid i annen rekke, og må slåss om smulene.
Helt til dere... - Til vi får likelønn.
Ja.
Men hvorfor er dette så viktig for deg?
Jeg vokste opp hos moren min. Jeg og brødrene mine.
Hun arbeidet hele livet og betalte tante Lil for å passe oss om dagen.
Det var hardt slit.
Særlig fordi hun fikk under halvparten av det menn fikk.
For samme arbeid.
Og det var aldri snakk om at det kunne være annerledes.
Ikke for henne.
Noen må hindre utbyttersvina i å holde på sånn år etter år.
Og det kan du. Tro meg, Rita.
Hva med Connie? Hun er tillitsvalgt. Alle stemte for.
Nå trenger vi en leder, en som kan engasjere pikene.
Og få frem poengene. Og det kan ikke Connie.
Ikke nå. Ikke som George har det.
Jeg snakket med henne. Hun er glad til for at du tar over.
Du trenger ikke svare nå.
Men sov på det. Gjør du det?
Vil du vente her inne? - Hva?
Vil du vente her i bilen? Kom. Det pøser jo ned.
Jeg er søkkvåt. - Ja da. Hopp inn.
Bilen din blir våt. - Skynd deg nå.
Takk. Gud, nei. - Du er jo gjennomvåt.
Unnskyld. - Det gjør ikke noe.
Vi har møttes før. Husker du vi møttes på gangen?
Ja...
Jeg har håpet å treffe på deg et par dager.
Jeg lurte på om du ville skrive under på klagen min.
Jeg klager til rektor over at mr. Clarke bruker spanskrøret.
Han mener visst at... - Ville du det samme som jeg?
Ja, han var så indiskret å nevne at du kom i samme ærend.
Han insinuerte at vi begge var hysteriske og måtte roe oss ned.
Jeg hadde klart for meg det jeg ville si, men...
Ingen kan si noe til mr. Clarke.
Du må bare høre etter. Han er en bølle.
Og derfor slår han dem. - Ja.
Javel. Har du noe å skrive med?
Takk.
Det ga seg. - Flaks igjen.
Takk.
Jeg vet du ikke nevner det fordi du er høflig, og sånn.
Men da vi møttes på gangen var jeg veldig opprørt.
Jeg pleier ikke å bruke sånt språk.
Ikke det? Jeg kalte mr. Clarke en drittsekk.
Gjorde du? Rimelig det.
Han er det.
Der kommer de.
Nå blir det en dam her. - Helt greit. David setter seg bak.
Den kjolen... Jeg har sett den i Vogue.
Den er flott. - Takk.
Den er fra Biba. - Er den? Den er flott for det.
Ha det bra, da. - I like måte.
Oppfør deg pent. - I like måte.
Gå 'ta banen, Sandra. De har visst krympet i vask.
Hotpants fra Mary Quant. - La henne få dem. Det er tortur.
Jeg syns de er fine. - Takk.
Det er som Brenda sa. Dette er Dagenham.
Vil du bli oppdaget her, må du skille deg ut mer. Så det skal jeg.
Det var alle tiders i går, hva? - Å streike?
Ja. Det var et glimt. Av hvordan det kan bli.
Det er jo det det gjelder.
Bekmørkt. Jeg kunne ikke se hånd for meg.
Da han endelig tente lyset, satt den i øyenvippene mine.
Da er jeg her. I siste liten. - Connie? Con?
Jeg må si deg noe.
Unnskyld, men jeg...
Hvis jeg går mer inn i dette med Albert, -
er det bare fordi jeg er stor i kjeften.
Du er fabrikkens sjel. Det har du alltid vært.
Se på meg. Jeg er så ute å kjøre.
Du kan gjøre dette. Og du burde.
Mann!
Hei, Brian.
Har du en spole sytråd i lomma, eller har du stå?
Hva gjør han? - Han tafser.
Her, Connie. Del dem ut.
Ja, si noe til dem, Rita. - Gi dem inn!
Overse det.
Ren rutine dagen etter en demonstrasjon.
I den tonen? "Deres aggressive tilsidesettelse av klagesaksgang."
De mener det ikke. - Hvorfor sier de det da?
Det har de alltid gjort. Det er liksom reglene for slike streiker.
Beklager, men vi leker ikke med.
Vi er ikke dine menn.
Vi er oss. Og vi skal ha oss frabedt den tonen.
Alle som stemmer for å utvide fagaksjonen -
med øyeblikkelig arbeidsstans til vi får samme lønn som menn...
Hva? - Likelønn?
Hvorfor ikke? Det er jo det det gjelder.
Vi får lavest sats av alle i fabrikken, selv om vi er fagarbeidere.
Og det kan bare ha en grunn. Fordi vi er kvinner.
Og i arbeidslivet får kvinner mindre enn menn uansett stillingskrav.
Så fra nå av må vi kreve likestilling -
og lønn basert på innsats, ikke på om man har pikk.
Denne streiken handler bare om en eneste ting.
Rettferdighet. Likelønn eller ingenting.
Hvem stemmer for? - Ja!
Alle ut!
Jeg har ikke noe med det å gjøre.
Full arbeidsstans?
Ja, og dessuten har de utvidet kravene.
Herregud! - Faen.
I svarte helvete. Likelønn? Hva tenkte du på, Monty?
Det var ikke meg. Albert gikk bak ryggen på meg.
Han er en løs kanon. Hvis dere skal overhøvle noen, så ta ham.
En jævla bråkmaker. - Send ham inn.
Jeg prøvde å beskytte deg, men nå får du en real omgang.
Kom, da.
Dette er brysomt. Det vet du, ikke sant?
Dette setter en lang rekke andre forhandlinger i fare, -
som forbundet allerede krangler med ledelsen om.
Hør her, kamerat.
Du oppmuntrer disse kvinnene til å være militante.
Det tar ressurser fra mennene. Og de er jo tross alt i frontlinjen.
Vi stiller oss ikke avvisende, -
men forbundet må huske hvem som kommer i første rekke.
Kommunistpartiet, og Marx selv, sa:
"Menn skriver sin egen historie." Menn, Albert!
Men sa han ikke også:
"Et samfunns fremskritt kan måles ved kvinnenes sosiale stilling"?
Eller var det en annen Marx? Groucho, kanskje?
Likelønn over hele linja. Er ikke det verd å kjempe for?
Selvfølgelig er det det. Og det vet dere.
Vet dere hva? Denne Rita har flere baller enn dere tre til sammen.
Og hun er ikke redd for å få dem i klemme.
Og jeg vil hjelpe henne.
Hvis dere faktisk er en organisasjon som kjemper for medlemmene deres, -
så letter dere alle tre på den late ræva deres og hjelper henne.
Og så jævla god aften.
Vi godtar ikke ufaglært lønn. Ikke faen om vi er ufaglærte.
Vi kommer for å si hva som foregår, og hvor urettferdig det er.
Men vi er en del av en mye større kamp.
Hva med å støtte oss litt?
Dere kunne lært noe, hvis dere hørte etter.
Nå må alle kvinner slå i bordet.
Vi kan og vil ikke lenger godta disse vilkårene.
Far! Steikepanna!
Faen! Au! Nei, far mente det ikke.
Mange takk.
Det var ypperlig!
Straks tilbake.
FORDFABRIKKEN I HALEWOOD LIVERPOOL
Dere gjør samme arbeid for Ford her i Liverpool -
som vi gjør nede i Dagenham. Så dere vet vi er fagarbeidere.
Hun er ikke så verst.
LEDELSE BENEKTER KRISE
Se de store linjene og streik på vegne av alle kvinner, ikke bare syersker.
La ham være. Konsentrer dere om arbeidet.
Hva er rettferdig? At vi alle har krav på samme lønn som menn.
Alle som stemmer for, rekker hånden i været nå.
Hei. - Hvordan gikk det?
Vi slaktet dem. Alle som en forlot fabrikken.
Det var helt utrolig. - Flott gjort.
Jeg skal se til barna og kysse dem god natt.
Jeg tar litt penger.
Hvordan er det du ser ut? - Det var far.
Be ham prøve igjen. Jeg stikker. Vi ses.
Du kan kjøre dem på skolen? - Selvfølgelig.
Er alt i orden? - Hvorfor skulle det ikke være det?
Fint. Ha det bra. Vi ses.
Det er min siste. - Hva da?
Skjorta. Jeg så det nettopp.
Unnskyld, jeg glemte vaskedagen. Jeg tar det i kveld.
Pass godt på far. - Ha det, mor.
Ha det bra.
Hvilken vei?
Nei, Rita, det er her. - Det må være der oppe.
Der er detjo. - Herregud!
Vi krever respekt! Vi krever respekt!
Få opp banneret. - Likelønn for kvinner!
Jeg støtter dere!
Likelønn for kvinner!
Vi krever respekt!
Jeg er ferdig klokken fire. Ring meg, skatt!
Utrolig som de støtter oss. - Få se hva dere har.
Vent litt, piker!
Banneret er ikke foldet helt ut.
VI KREVER SEX
Kjenner følelsen. - Ikke se, gutter.
Streikende kvinner fra Fords fabrikk i Dagenham -
- kjempet i dag for likelønn i Westminster.
Noen lot seg lett overtale til å demonstrere sine yndigheter.
Politikk er faktisk spennende, når du først er i gang. Unnskyld.
Hvor lenge holder pikene stand? - Så lenge det kreves.
Støtter din mann deg? - Det må han da.
Selvfølgelig. Vi støttetjo mennene da de streiket.
Støter det deg å bli kalt Revlon-revolusjonæren?
Har de tilbudt deg modelljobb?
Du spør nok feil jente.
Jeg vil helst uttale meg bare om streiken.
Det enestående er at det ikke er en isolert lønnsforhandling.
Det må jeg si. - Ja, hun er flink.
Laurie Cannon, BBC News...
Hun nevnte deg i fjernsynet. Det er jaggu litt av en kone du har der.
Vel, jeg får stikke. - Allerede?
Jeg må hente ungene. Rita er ikke hjemme før seks.
Så jeg må ta meg av ungene. - Hjem og på med forkleet.
Be henne få ut fingeren. Det har vart lenge nok nå.
De trekker det ikke ut med vilje. - Dere klarer dere, men ikke jeg.
Jeg orker ikke den jævla streiken. - Nei, men de gir seg nok.
Så snart det går. Vi ses i morgen.
Ja, vi ses. Fyller du opp, Pete?
Jeg kan ikke gjøre noe. Kom og se selv.
Det er jo det jeg sier.
Det er ikke flere ferdige seter. Punktum.
Frank, hva vil du jeg skal gjøre? - Vi går hjem.
Ikke seter, ikke arbeid. Til noen av oss.
Var ikke det litt tidlig?
Hva skjer? - Du har stengt fabrikken. Flott.
Ford i Dagenham, den store bilfabrikken, ligger nå øde.
Tusener er permittert, rammet av streik, ogproduksjonen står stille.
Ford taper millioner i eksportinntekter.
Til konflikten mellom ledelsen og syerskene blir løst, -
- forblir fabrikkporten stengt for alle ansatte.
Alt i orden? - Ja.
Har du hatt en travel dag? - Ja.
Siste innsats, Eddie.
Hele fabrikken er stengt, og det har ikke Ford råd til.
Jeg er lei for det med deg og de andre karene.
Å, ikke tenk på oss. Vi sa det på veien ut.
Været er varmt, så det gjør ikke noe om de stenger gassen.
Men vet du hva, Eddie? Jeg vet hvordan det er.
Alle de ganger dere streiket, har vi jentene støttet mennene.
Da ble det ikke noe arbeid på oss heller.
Er det noe som plager deg? - Hva?
Er det noe som plager deg? - Nei, da ville jeg sagt det.
Fint.
Det har ikke vært noen lett dag for meg heller.
Takk for at du ventet. Nå er mr. Ford klar.
Sa ikke fyren din at dere fikset denne saken? Vet dere hvem som står bak?
Sosialistisk arbeiderparti? Arbeidernes revolusjonære parti? Det jævla revolusjonære kommunistpartiet?
Hvor er hun fra? - Hun er ikke medlem noe sted.
Vi tror ikke hun er kommunist. Hun ser ut som...
Samme om hun ser ut som Jane Fonda! Jeg vil bare vite hvorfor hun gjør dette.
Hun har ingen politisk bakgrunn, ikke i arbeiderbevegelsen heller.
Mannen hennes er moderat.
Hun vil bare grille dere. - Grille?
Som om de hadde god biff i England.
Hvis den kvinnen får viljen sin, må vi gi etter over hele verden.
- Forstår dere det? - Det forstår jeg.
Fint. Så ta deg av det.
Da tar du vel neste fly? - Ja.
Statsminister, du forstår visst ikke hvor presserende...
...presserende saken er.
Apport. Flink bisk.
Hvis du ikke hjelper meg å regulere fagforeningene, -
kan jeg ikke få landet i arbeid.
Jeg forstår, men vi må trå varsomt. Vi må dra dem med i prosessen.
Uten fagbevegelsen fantes det ikke noe Labour-parti.
Unge mann, jeg var aktiv i fagbevegelsen -
da du lå ved din mors bryst. Er selvfølgeligheter ditt bidrag, -
ser jeg helst at du holder munn. Harold, du selv ba meg ta posten.
Du utnevnte meg. - Du er min beste mann, Barbara.
Det har jeg sagt ofte. - Jeg klarer det ikke uten deg.
Jeg trenger deg. - Det er Jack Scamp du trenger.
Låser det seg, så tilkall Jack. Han setter dem ned med øl på bordet.
Forhandlinger rett på sak. Han er veien frem.
ØI på bordet? Det løser nok ikke den nye saken på Fordfabrikken.
187 syersker, alle kvinner.
Kanskje litt kanapeer, da?
Kanapeer. Finfint.
Hvordan var turen? - Den var lang.
Beklager å slepe deg hit. - Ledelsen tar det alvorlig.
Kom inn. Min kone lager middag. - Jeg vil ikke være til bry.
Det er det minste jeg kan gjøre. Lisa, det er Robert Tooley.
Gleder meg. - I like måte.
Jeg sa akkurat til Peter at jeg gjerne spiser på hotellet.
Det er ikke noe problem. - Hun elsker å lage mat.
La meg ta frakken din. - Takk.
Kom inn, få deg en drink. Jeg kjører deg tilbake etterpå.
Takk. Det ver nydelig. - Ja, deilig. Takk.
Kan du hente noen cognacglass? - Selvfølgelig.
Lisa... Er det greit at vi er på fornavn?
Du må ha et godt hode. Du studerte historie på Cambridge?
Ja.
Hva syns du om det lille problemet vi har på fabrikken?
Bruker han fløyelshanskene for ofte?
Ikke nok jernneve? - Nei, langt ifra. Snarere tvert imot.
Vauxhall har ingen problemer med fagforeningen.
Jeg tror ledelsen i General Motors er mer innstilt på samarbeid.
Men hos Ford er dere...
Dere forholder dere til fagforeningene fordi dere må.
Dere bare tolererer dem.
Så de går i forsvarsposisjon, og forhandler mer aggressivt.
Det var en svært...
...progressiv synsvinkel. Syns du ikke?
Ost. - Hva?
Vi har noe Stilton. Kan du ikke hente den?
Litt druer. - Ja, god idé.
Det ville være herlig, takk.
Det er en blomkål eller et kålhode til hver.
Får du ikke tak i noe annet?
Han må være vill etter deg. - Jeg har aldri smakt ananas.
Sandra, her er streikelønna di. - Takk.
Tre pund? - Ja, jeg vet det er lite.
Fagforeningen har ikke råd til mer.
Jeg kan godt ta dem tilbake. - Jeg tar dem.
Sandra? Blomkål eller kål?
Det går bra. - Ta et nå.
Nei. Jeg klarer meg. Jeg må faktisk gå.
Vi ses.
Det er Connies. Har du sett henne? - Jeg skal levere den.
Er det Connies? Jeg leverer den. - Nei, Rita, du må ikke gjøre alt.
Jeg vil innom henne uansett.
Er det ekte ananas?
Får jeg smake? - Ja, vær så god.
Ha det.
Vi ses, Rita. - Vær så god, hogg inn.
Connie? Connie, er du hjemme? Jeg har en gave til deg.
Det er fra typen til Brenda. Litt avveksling fra potetene.
Albert sier det er et viktig møte nede i fagforeningen.
Han syns vi skal komme begge to. - Jeg tror ikke det.
Hva mener du? Connie?
George er syk, Rita. Det vet du.
Han er... fjern.
Streiken har gjort alt verre. Jeg må sette ham først.
Jeg vet det er hardt... - Nei, det gjør du ikke.
Jeg er ikke kona hans lenger. Jeg er mer som en søster.
Men jeg er hans.
Og det er alt han har igjen.
Jeg sier ikke at du skal svikte ham.
Men du har også et liv, og du må leve det.
Ellers ødelegger krigen to mennesker.
Ikke vær redd. Jeg er her. Jeg er her.
Ikke tenk på det. Jeg skifter det.
Opp med deg. - Du gir da jamt faen.
Jeg vet du vil sende meg på hjem!
Slutt. Hold opp.
Unnskyld. Unnskyld.
Det er mr. Tooley fra... - God dag, mr. Taylor.
Gå og bryt streiken. Så snart som mulig.
Du vet visst ikke hvem sin side jeg er på.
Jo. Jeg har lest mappen din. - Mappe?
Du er visst på din side.
Hva behager...? Jeg trenger ikke finne meg i sånt.
Ja, bare gå, og om et halvår fins ikke fagforeningen din mer.
Industrien har ikke råd til å gi kvinnene likelønn. Basta.
Blir industrien tvunget til det, vil lønnsutgiftene knuse den, -
arbeiderne bli oppsagt og melde seg ut av fagforeningen, -
og det blir døden for fagforeningen, det vil si deg.
Da har du ingen grunn til å besøke kollegene via... var det Berni Inn?
The Queens Head? The Chequers? Det var mange restauranter.
For ikke å nevne dekkede reiser til fagforeningskongressene -
i Paris, intet mindre.
Gallernes arbeidende folk. Fint for deg, Monty.
Får de kvinnene viljen sin, er du rævkjørt.
Tenk litt mindre på hva fagforeningen kan gjøre for deg, -
og mer på hva du kan gjøre for fagforeningen.
Så gå ut og bryt streiken. Er du snill.
Rullebladene. Alle har svakheter.
Dere må bare finne dem.
Hallo?
Ja, hallo. Det er meg.
Jeg fikk beskjeden. Takk. Jeg var opptatt da du var innom.
Hva?
Er det sant?
Hei, Gordon. Går det bra? - Ja. Enn du?
Du har det vel bra. Du trenger jo ikke arbeide.
Du har råd til å være prinsippfast. Du er ikke forsørger.
Fint med litt ekstra inntekt. Men jeg må faen meg arbeide.
Betale for strøm og mat og koks, det vi trenger. Men nå kan jeg ikke.
Din jævla idiot.
Har dere tro på kvinnenes streik? - Nei, de bør ikke få det samme.
Dere støtter ikke likelønn? - Nei. Ikke for kvinner.
Menn er forsørgere. De burde ikke streike, mennene deres jobber her.
Nå som karene er satt på porten, blir de engstelige.
Og Ford har gitt Monty en støkk.
Så pass på hva du forteller ham.
Det er kjøleskapet vårt.
Hva skjer? - Vi har ikke betalt.
De siste pengene gikk til strømregningen. Hva med deg?
Skal jeg holde døren for dere? Gjøre livet litt lettere for dere?
Du har brukt alle pengene. Det siste av nødkassa.
Jeg betalte melkemannen. Men nå har vi ikke noe kjøleskap.
Hvorfor?
Han kunne ha ventet en uke. - Han ville ha betalt.
Du skulle sagt vi var blakke. Det er jeg som styrer pengene.
Hadde du kunnet det, hadde vi hatt litt!
Velkommen til virkeligheten. Når du streiker, -
tar pengene slutt, og alt ender i skriking.
Hva går det av deg? - Ti still.
Hei, Rita. Jeg trodde dere arbeidet igjen.
Kom inn. - Snart, skatt. Nei, vi streiker.
Jeg er sikker på at jeg så Sandra på fabrikken.
Sandra? - Ja, det var henne.
Vent litt. - Vi ses.
Beklager, mor må ordne noe. - Men du sa...
Eddie, pass på Sharon! Jeg er tilbake senere, skatt.
Ja, det liker jeg. Nydelig. Sally, var det det?
Sandra. - Sandra, ja. Løft haken.
Se på fuglen. Sånn. Det var litt sexy.
Fabelaktig. Du er et naturtalent. Jeg må ned på gulvet.
Det liker jeg, det liker jeg, og faen som jeg liker det der.
Hva sier dere, gutter? Jeg har glemt hele bilen.
Alle tiders. Nå må jeg høyt opp.
Se rett inn i kameraet, Sandra.
Hold den, Sandra.
Unnskyld, kan jeg ta litt pause?
Kan du... - Bare et øyeblikk. Beklager.
Dette har jeg alltid drømt om. - Jeg vet det.
Jeg vet ikke engang om jeg bryr meg om likelønn.
Det er en møkkajobb uansett.
Det er bare en brosjyre...
Bare til internt bruk, men det fører til mer.
Jeg vil ikke svikte dere... - Du har ikke sviktet oss.
Du er da ikke gått tilbake til arbeidet, vel?
Er ikke det avtalen? Du blir modell, så går du på jobb igjen?
Men du har jo ikke begynt ennå...
De bruker bildene bare hvis jeg... - Sandra, da.
Se på deg.
Du er modell. Du er født til det.
De kunne ikke fått noen bedre.
Men det kan du.
Der er hun. Nå går klokka, vesla.
Sleng deg opp på bilen. Jeg skal slå øynene ned.
LIKELØNN
Var dette fint?
Ikke?
FORDKVINNER KJEMPER VIDERE
Hei, mor.
DAGENHAMKVINNER I MOTVIND
Vi må dra. - Ja. Unnskyld, skatt.
Skal du ut? - Ja. Jeg sa jo det.
Rita ba meg komme. En må kjempe for det en tror på.
Det vet du bedre enn noen.
Tror du jeg ville stilt opp igjen hvis det ble en ny krig?
Det vet jeg du ville.
Jeg elsker deg.
Gå nå.
Fru minister, fagforeningene skifter side.
De andre. Vanligvis står de sammen. - Ja, det kalles solidaritet.
Mennene vil i arbeid igjen.
Fagforeningen trekker tilbake støtten og legger press på kvinnene.
De er tilbake denne uken.
Vi får se. Dere går ut fra at pikene gjør som de får beskjed om.
Det er ikke min skyld.
Connie... - Du sa det var viktig.
Beklager atjeg er så sen. Vi må rekke å snakke sammen.
De er klare nå. - Damene først.
De lar dere stå alene. Karene har fått nok.
Hva de enn sier, så ikke tro dem. Vi ordner det senere.
Vi støtter deg fortsatt hundre prosent, Rita.
Deg og pikene. Vi sier ikke noe annet.
Vi fikk delegater fra andre fagforeninger til å love støtte.
Men ikke de viktigste?
Nei, men vi skal klare det.
Men som det ser ut nå, med landsmøtet på trappene, -
er det nok mest fornuftig å gå rett til avstemning.
Da får vi en endelig og bindende støtte. Ikke sant, kamerater?
Da er det ikke vårt ansvar lenger. - Stemmer, Monty.
Vi forventer som sagt full støtte fra de andre.
Vi drar ned til Eastbourne og snakker med dem først, før ham.
"Endelig og bindende støtte, kamerater." Han er ikke lite frekk.
Jeg gleder meg til å se ansiktet hans når vi dukker opp.
Vi takler ham.
Vi takler hvem som helst. - Riktig, kamerat.
Nei! Nei, George!
Connie!
Slipp meg inn!
Må Gud den allmektiges velsignelse og Faderen, Sønnen og Helligånden -
alltid være hos deg. Amen.
Jeg er så lei for det, Connie. - Nei, det er du ikke.
Hva?
Du så ham som en klamp om foten som holdt meg tilbake.
Det holder, Connie. - Jeg skulle ha vært der.
Det går bra. - Ja, det går bra.
Hei. - Hei.
For en overraskelse. - Beklager atjeg kommer så sent.
Det gjør ikke noe.
Unnskyld... Vil du ha en kopp te?
Sant å si er jeg lite pratsom nå.
Jeg skal ikke hefte deg.
Mr. Clarke har fått avskjed. Vi vant. De sparker ham.
Å ja... selvfølgelig. Så flott.
Jeg... - Det er fabelaktig.
Jeg ville bare si fra. - Fint. Takk.
Beklager å bry deg. - Ikke det spor. Takk.
Jeg er gift med Peter Hopkins.
Hva for noe? - Fra fabrikken.
Det ante meg du ikke visste det. Jeg visste ikke hvem du var heller.
Det er du med streiken.
Ja, men jeg forstår ikke riktig...
Hvis du har kommet for å be meg gi meg...
Jeg har hatt en jævlig dag... - Nei. Nei da!
Bare fortsett. Vær så snill.
Vet du hvem jeg er? Hvem jeg egentlig er?
Jeg er Lisa Burnett. Jeg er 31 år, -
og jeg har høy utdannelse fra et av verdens beste universiteter.
Og mannen min behandler meg som en idiot.
Og da jeg studerte...
...var jeg så lykkelig. Mest på grunn av faget.
Jeg elsket å lese om unntaks- mennesker som skapte historie.
Og... jeg lurte alltid på hvordan det måtte være.
Kan du ikke fortelle meg det? Når du er ferdig?
Ikke gi deg.
Ikke skuff meg.
Vent, Rita! Hvor skal du? - Eastbourne. Jeg la igjen en lapp.
Hadde du ikke ombestemt deg? - Jeg må dra.
Stopp, Rita. Hør på meg. - Eddie!
Vi må snakke ut om dette. Det må vi.
Jeg vet vi to har hatt det dårlig, og jeg skal ikke gjøre det verre.
Hør på meg!
Hvis jeg ikke har satt nok pris på det du gjør...
Jeg må rekke bussen. - Du har heller ikke vært perfekt.
Ikke nå, Eddie. - Jo, nå. For det må bli sagt!
Du syns ikke jeg tar ting alvorlig.
Jeg driver med strømmen, tukler med motorsykler og reparerer telt.
Men jeg gjør så godt jeg kan. Jeg prøver virkelig.
Jeg drikker, men ikke hver kveld, og jeg surrer ikke med damer.
Og jeg har aldri lagt hånd på deg. Noen gang. Ikke på barna heller.
Herregud. - Hva? Hvorfor det blikket?
Er du en helgen nå?
Er du en jævla helgen? Fordi du behandler oss ordentlig?
Det skulle da bare mangle. Faen heller, Eddie.
Hva tror du denne streiken handler om?
Nei, du drikker og spiller ikke.
Du tar deg av barna og slår oss ikke. Så heldig jeg er!
Det er sånn det skal være, mann!
Prøv å forstå det, du.
Rettigheter, ikke privilegier. Så enkelt er det faen meg.
Jeg trodde ikke du ble med.
FAGFORENINGSKONGRESS EASTBOURNE
Mine herrer, neste taler er Monty Taylor, -
- leder for Fords Dagenham-avdeling.
Jeg skal gjøre det kort. - Ja takk.
Alle sivilisasjonens store fremskritt -
har bygd på gradvis fremgang.
Trinn for trinn.
Jeg står her i dag fordi jeg føler at min fagforening...
...ved å støtte...
...disse flotte, modige damene...
...sa mang en...
...Boadicea i hårnett...
...på deres ferd i kampen for likelønn, koste hva det koste vil...
Men vi må se den faglige kampen under ett.
Derfor ber jeg dere om å anse disse kvinnenes krav -
som for høye og for tidlige.
Din hyklerske kappevender!
Vent litt. - Vent litt selv.
Beklager, mine herrer.
Vi to ordner dette oss imellom, etterpå.
De har vært mer på forsidene de siste par ukene -
enn du har klart på 20 år!
Jeg hører gjerne hva de har å si. - Kom igjen.
Min beste venninne mistet mannen sin nylig.
Han var...
Han var skytter i 50. Bombeflyskvadron i RAF.
Han ble skutt ned under et tokt mot Essen.
Hardt såret klarte han å hoppe ut.
Jeg spurte ham hvorfor han meldte seg til flyvåpenet, og han sa:
"De har de beste damene."
Og det hadde de. Og så sa han:
"Man må jo gjøre noe, ikke sant?"
Man måtte gjøre noe. Det var en selvfølge.
For det gjaldt prinsipper.
Om å stille opp, og gjøre det rette.
For ellers kunne man ikke sett seg selv i øynene.
Når ble det annerledes?
Når bestemte vi oss, her i landet...
...for å slutte å kjempe?
Jeg tror vi aldri gjorde det.
Men dere må støtte oss. Stå sammen med oss.
Vi er arbeiderklassen. Mennene... og kvinnene.
Vi er ikke oppdelt i menn og kvinner, -
bare i de som er villige til å godta urettferdighet, -
og de som...
...som vår venn George, vil kjempe for det som er riktig.
Og likelønn for kvinner er riktig.
Takk.
Jeg ante ikke at du kunne snakke sånn.
Det var svimerker på gardinene der ræva til Monty tok fyr.
Jeg må roe nervene. Kanskje de stemmer mot oss.
Hvor lenge må vi vente? - En halvtime.
Vi setter det på Montys regning. - Genialt.
Eddie?
Og du, Rita? Hvor skal hun? - Ville vel ha litt luft.
Jeg kom for å si unnskyld.
Jeg har tenkt på det du sa...
...og du har vel rett.
Du har rett.
Du har utrettet noe fantastisk, Rita O'Grady.
Og jeg vil støtte deg. Det var det jeg ville si.
Men så kom jeg inn, og du sto og snakket...
Jeg hørte deg der oppe...
...og du var enorm. Du var... jeg vet ikke...
En kraft.
Og så tenkte jeg...
...at det neppe gjør stort fra eller til om jeg støtter deg.
Der hvor du er nå.
Men bare gå tilbake til kongressen, du, så får vel jeg...
Eddie?
Du har sagt mye dumt innimellom...
Selvfølgelig betyr støtten din noe.
Den betyr alt for meg.
Javel, mine herrer. Her er resultatet av avstemningen.
Delegerte for de kvinnelige syerskene: 79.
Delegerte mot: 48.
Forslaget om støtte til syerskene på Dagenham er vedtatt.
"De jævla fagforeningene står sammen igjen."
Det er ordrett sitert. - Ser man det...
Det er nok på høy tid å innkalle sir Jack.
Da gjør jeg det. Jeg oppretter en granskingskommisjon han kan lede.
Så får vi håpe det gjør nytten.
Og en ting til. Innkall til møte.
Fru minister? - Med syerskene.
Lederne deres. - Hva behager...?
Jeg vil møte dem. Snarest mulig. Ja?
Men ministeren gjør ikke det. Har aldri gjort det.
Det vil bare oppmuntre dem. - Gi saken troverdighet.
Jeg er det man kaller en ildfull rødtopp.
Ikke for å spille på utseende og slike kvinnenykker, -
men sånn er det. Og når jeg reiser meg, -
så er det fordi den ildfulle rødtoppen bobler opp i meg.
Troverdighet? Skulle jeg gi saken deres mer troverdighet?
Herregud! Saken deres er troverdig nok!
Det er likelønn. Likelønn er rettferdig.
Hvis ikke dere var et par egoistiske, sjåvinistiske, -
trangsynte treskaller, ville dere innsett det.
Departementet mitt blir ledet av undermålere.
Jeg er lei av nedlatenhet og å bli behandlet som en pyntegjenstand.
Innkall det møtet!
God morgen, Eddie. - Går det bra, Albert?
Du, hør her... hør på meg... Takk.
Nå må du ikke få panikk.
Barbara Castles kontor ringte. - Å gud!
Eddie... - Hva er det nå?
Barbara Castle vil treffe meg. - Godt jobba.
Skal ministeren treffe kvinnene? Hvem har bestemt det?
Det har hun selv. Mrs. Castle er en kvinne med sterke meninger.
Jeg representerer Ford. Vi er verdens største bilprodusent.
Vi pumper flere millioner pund inn i Storbritannias økonomi.
Det er på tide at sjefene mine minner et par folk om det faktum.
Har du innkalt Ford-kvinnene til møte i departementet?
Jeg har forsikret Henry Ford II at min regjering ikke støtter de streikende.
Men vi må ta tyren ved hornene. - Tiden er ikke moden.
For ti år siden... var det merkesaken din.
Da ledetjeg ikke dette landet.
Treff disse kvinnene, hvis det er det du vil.
Men du må ikke tirre Ford. Jeg har nok problemer med amerikanerne.
Ikke vær redd, jeg vil snakke med din kone.
Er hun hjemme? - Rita! Hva gjør du her?
Du må gjøre meg en tjeneste. - Kom inn.
Lisa! - Hva?!
Kom inn. Vil du ha en kopp te?
Ja...
Beklager at jeg er sen.
Du rakk det.
Og hvis dere får avslag av Castle? - Hvordan klarer dere dere da?
Vi er kvinner. Ikke spør så dumt.
Nå skal vi inn. Vi ses.
Bli med meg.
Mr. Tooley. Jeg ventet ikke deg.
Men du har møte med kvinnene?
Jeg syns det er på tide å høre argumentene deres.
Hvis du vil vente, skal jeg informere deg om avgjørelser vi tar.
Jeg tror vi har samme mål, mrs. Castle.
Vi vil begge at Ford ansetter engelske arbeidere.
Ford er en livsviktig del av vår økonomi. Det er jeg klar over.
Så ikke tving oss til å produsere bilene andre steder.
Støtt våre forsøk på å bekjempe de evinnelige streikene, -
som hindrer oss i å produsere biler lønnsomt, -
som jo er grunnen til at vi fins. Ellers flytter vi fabrikkene våre.
Truer du meg, mr. Tooley?
Jeg forsøker å forhindre at 40000 mister jobben. Så mange ansatte har vi.
For ikke å snakke om de tusener som lever av at disse fins.
Jeg tror ikke noen av oss vil ta sjansen på det.
Vel?
Se, Eileen og Monica. Lurer på om de kan se oss?
Ring opp statsministeren.
Sett meg over til nummer 10.
Ja. Ja. Fint. Mange takk.
Han sitter dessverre på et fly, og lander ikke før i kveld.
Takk for at du kom.
Jeg er så lei for... - Nei, la være.
Det er jeg som skal unnskylde. - Nei, skal du da ikke.
Da er ministeren klar.
Nå skjer det.
Er dere klare?
God dag. - God dag.
Mrs. O'Grady, jeg kjenner deg igjen fra nyhetene.
Bare kall meg Rita. Gleder meg.
I like måte. - Unnskyld...
Det er Connie. - God dag.
Brenda. Og Sandra.
Jeg er glad for at dere kunne komme.
Vær så god å sitte ned.
Vil dere ha et glass sherry? - Ja takk, deilig.
Takk.
Du har ikke noe whisky? - En kvinne etter mitt hjerte.
To av dem.
Skål. - Skål.
Jeg har fulgt kampen deres nøye, -
og jeg vil gjerne få si hvor stoltjeg er av den.
Jeg støtter kampen for likelønn. Og dere skal nok få det.
Men bare med tiden. Industrien vil nekte.
Overhuset vil lage oppstyr. Det blir ikke lett.
Hva er lett, og verd å kjempe for?
Begynn å arbeide igjen. Gå til symaskinene.
Jeg gir dere mitt ord på at jeg vil fortsette kampen deres.
Nei.
Vi vil ha noe håndfast. Noe nå.
Du har myndighet til det. Vi trodde at når vi fikk møte deg...
I politikk må vi av og til arbeide på lang sikt...
Vi er arbeidende kvinner. Og det er du også.
Javel.
Hva krever dere for å gå tilbake til arbeidet?
Unnskyld?
Dette noe håndfaste.
Og vel å merke sier jeg "noe", ikke "alt".
Vi måtte hatt...
Vi måtte hatt garanti for likelønn. Og i mellomtiden...
...må lønnen vår settes opp i nærheten av mennenes.
Nå. Hos Ford.
75 prosent?
90
90. Minst.
Dere setter meg i en svært vanskelig situasjon.
Var jeg for pågående? - Nei.
Mr. Tooley. Jeg må nok ta den sjansen du snakket om.
Møtet mellom mrs. Castle og de streikende Ford-syerskene -
- nærmer seg slutten. Det ventes en uttalelse snart.
Et øyeblikk.
Er ikke den fra Biba? Jeg har sett den i et blad.
Jo. Jeg må levere den tilbake i kveld.
Er din fra C&A? - Ja.
"Hvorfor betale mer?" - Nettopp.
Jeg har den samme hjemme. - De venter deg, minister.
Jenter?
Mine damer. - Etter deg.
Nei, etter deg. - Jøsses. Kom da. Takk.
Vel, mine damer, kan jeg hjelpe dere?
Mange takk, mine herrer. Det er meg en glede å meddele -
at dagens samtaler har ført til -
at de 187 Ford-syerskene gjenopptar arbeidet den 1. juli.
De får en øyeblikkelig lønnsøkning på 7 pence timen, -
noe som tilsvarer 92 prosent av mennenes lønn.
Det er imidlertid ikke alt.
Som et resultat av samtalene kan jeg bekrefte -
at regjeringen fullt ut støtter et nytt lovforslag om likelønn.
Jeg garanterer ny lovgivning til høsten, som vil sikre -
at dette vedtaket blir lovfestet. Takk.
Det kommer litt ekstra støtte fra baktroppene.
TO ÅR SENERE, I MAI 1970, BLE LIKELØNN VEDTATT VED LOV
LIKNENDE LOVER FULGTE SNART I INDUSTRILAND VERDEN OVER
For å feire det fikk vi lov til å ha fest i kantinen.
Den husker jeg ikke stort av. - Nei, det husker jeg...
Og jeg sa til meg selv:
"Her har vi noe av den gamle ånd som ga suffragettene fremgang."
Vi streiker alle sammen. Alle syerskene.
Så Ford får ingen bilseter? - Nei, ikke av oss.
Og dere går ikke tilbake? - Nei.
Ingen regnet med at vi ville streike.
Vi fortsetter å kjempe til vi får likelønn.
Kvinner streiker ikke uten god grunn.
Vi visste ikke at vi var så sterke.
Vi visste ikke at vi kunne få Ford til å stoppe opp.
Det var oss det sto på. Oss damene.
Og vi er damer, uansett hva folk sier. Vi er damer.
FORD INNFØRTE MANGE NYE TILTAK FOR DE ANSATTE -
OG ER NÅ ET EKSEMPEL PÅ EN GOD ARBEIDSGIVER
Alle ut!